TLAČOVÁ SPRÁVA K VÝSTAVE
V STREDOSLOVENSKEJ GALÉRII

Názov výstavy: Romantika mojej mladosti, budúcnosť mojej nostalgie

Miesto konania: 
Budova kina Hviezda (momentálne pred asanáciou), Skuteckého 3, Banská Bystrica; workshop; 2. – 3. 12. 2009
Room 19_21, Vila D. Skuteckého, Horná 55, Banská Bystrica;
trvanie 4. 12. 2009 – 10. 1. 2010
Praetórium, Nám. Š. Moysesa 25, Banská Bystrica; 
trvanie 15. 1. – 28. 2. 2010

Organizátor: Stredoslovenská galéria
Vernisáž: 3. 12. 2009 o 17.00 hod., bývalé kino hviezda, Skuteckého 3, B. Bystrica
Kurátorka: Mira Keratová

program

Rétorika fikcie (zákulisie) 
3/12/2009 o 17.00, kino Hviezda, Banská Bystrica
Sprievodná prehliadka priestoru a diskusia o pozadí výstavy, M. Keratová
Slávnostné odhalenie architektonickej realizácie foyer kina od Vladimíra Popoviča z r. 1975
Prezentácia miesto-špecifického workshopu (2. a 3. 12. 2009), Petra Feriancová, Dorota Kenderová, Jaroslav Varga
4/12/2009 – 10/1/2010, room 19_21, Vila D. Skuteckého, Banská Bystrica
Motívy akcie, dokument, M. Keratová a M. Langer – Philippsen

Motívy akcie (Františkánske nám., Bratislava, 3. máj 2009; réžia M. Keratová a M. L. Philippsen) je záznam stretnutia, ktoré sa konalo pri mieste pôvodnej akcie Obed I. (Hlavné nám., Bratislava, 12.november 1978) Jána Budaja a Dočasnej spoločnosti intenzívneho prežívania. Ďalší Obed II. (Sídlisko Kútiky v Karlovej vsi, Bratislava, 16. december 1979) sa uskutočnil na parkovisku panelového sídliska. Obe tieto minulé situácie prehrávali zažité súkromné prostredia z okolitých bytov. Prenosom do iného kontextu ulice a medzi náhodných divákov sa zmenili na predstavenie. 

Účastníkmi stretnutia na zázname Motívy akcie boli Peter Bartoš, Ján Budaj, Fedor Blaščák, Ľubomír Ďurček, Mira Keratová, Michal Moravčík, Pepa Schöttl, Tomáš Štrauss.
Peter Bartoš (n. 1938) je konceptuálny a akčný umelec. Bol blízky okruhu DSIP a bol súčasťou neoficiálnej kultúrnej scény na Slovensku počas tzv. normalizácie. – Ján Budaj (n. 1952) je umelec, aktivista a politik. V 70. rokoch založil neformálnu skupinu Dočasná spoločnosť intenzívneho prežívania (DSIP), v rámci ktorej organizoval kolektívne akcie a intervencie do mestského priestoru Bratislavy. Venoval sa vydávaniu samizdatov a ekologickému aktivizmu. V roku 1989 bol jedným z lídrov Nežnej revolúcie. – Fedor Blaščák (n. 1975) je filozof a kritik súčasného umenia. – Ľubomír Ďurček (n. 1948) je konceptuálny a akčný umelec a pedagóg. Koncom 70. rokov bol častým participantom pouličných akcií DSIP. – Mira Keratová (n. 1977) je kurátorka a historička umenia. – Michal Moravčík (n. 1974) je umelec a zaoberá sa umením inštalácie. – Marold Langer-Philippsen (n. 1964) je divadelný režisér a mediálny umelec. – Jozef „Pepa“ SchöTtl (n. 1955) je mediálny umelec a performer. V 80. rokoch spolupracoval s amatérskym divadlom Labyrint a umelcom Igorom Kalným (1957-1987), ktorý bol jedným z účastníkov akcií DSIP. – Tomáš Štrauss (n.1931) je kritik a historik umenia. Od roku 1980 žil v emigrácii v bývalom západnom Nemecku. Je autorom mnohých publikácií a samizdatových textov, mj. o skupine DSIP. 

(scéna a sumár)
15/1/2010 otvorenie o 17.00, trvanie 16/1/2010 – 28/2/2009, Praetórium, Banská Bystrica 
Participujúci umelci, Zbyněk Baladrán, Aneta Mona Chisa, Petra Feriancová, Dorota Kenderová, Little Warsaw (András Gálik, Bálint Havas), Michal Moravčík, Lucia Nimcová, Ivan Ostrochovský, Isa Rosenberger, Jiří Skála, Lucia Tkáčová, Jaroslav Varga, a ďalší.

partner projektu je asociácia Príležitostný robotník 
súčasťou je archív Pracovná pamäť na www.workingmemory.sk

projekt podporili 
nadácia Erste Stiftung a Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky

o projekte
Výstava Romantika mojej mladosti, budúcnosť mojej nostalgie sa zaoberá analýzou súvislostí a väzieb s minulosťou. Objektom záujmu vybraných diel je minulosť obdobia socializmu v strednej Európe, ktorá je v súčasnom umení prehodnocovaná nielen na racionalizovanej báze diskurzívnej analýzy, ale do istej miery aj na transcendentálnej, estetickej či emocionálnej úrovni. Výstava ako celok komponuje analytické prístupy s intuitívnym uchopovaním témy a skúma dôvody obnovovania staršej estetiky (napr. zo 70. rokov), či starších metód v súčasnom umení (napr. orálnej histórie); hľadá dôvody znovu-ustanovovania spoločensky nedostatočne vyčerpaných udalostí, skutkov, či osudov “bez naplnenia”. Ich opätovné prehrávanie a prenikanie za dohľadateľnú evidenciu (do sféry motivácií) vytvára špecifickú povahu súčasných prezentácií, ktoré neprodukujú artefakty, ale skúmajú, či podobne samé produkujú pamäť o minulom konaní, ktorého význam vzniká v kontexte. 

Výstava je komponovaná ako otvorené dielo, ktoré sleduje logiku vystavených prác. Zohľadňuje choreografiu pohybu diváka – v úvodnej časti (Rétorika fikcie) na úrovni uvedenia diváka do deja a osvetlenia pozadia (zákulisia) skúmaných fenoménov a ich súvislostí v charizmatickej budove kina Hviezda v B. Bystrici, ktorá sa momentálne nachádza pred asanáciou. V ďalšom pokračovaní (v budove Praetoria Stredoslovenskej galérie) diváka vovedie do prostredia, príbehov a postáv, ktorých prezentácia presahuje až do nevýstavných priestorov galérie v suteréne a v sklade v podkroví.   

Súčasťou konceptu Romantika mojej mladosti, budúcnosť mojej nostalgie je pripravovaná prípadová štúdia, ktorá v súvislosti so súčasným východoeurópskym umením skúma pojmy nostalgie a romantizmu. Východzou je úvaha o populárnej kultúre 80. rokov v bývalom východnom bloku, ktorá viac či menej náhodne adaptovala časť spektra západnej pop kultúry – časť, ktorá z nejakého dôvodu prešla mriežkou ideologickej cenzúry. Diskurz tejto vplyvnej, do istej miery náhodnej a importovanej pop kultúry bol budovaný paradoxne na veľmi chudobnej materiálnej základni. Fenomén importovaného popu nezasahoval komunistickú spoločnosť vo veľkých vlnách, skôr presakoval cez diery v systéme. 
Takto špecifická  soc-pop alternatíva 80. rokov nesie  svoju známku exkluzivity a nostalgickú závažnosť ešte o desaťročia neskôr, dodnes. Jednou z jej charakteristík je romantizmus, ktorý sa nedá jednoznačne zosúvsťažniť so západným neoromantizmom. Miestny romantizmus bol konštruovaný inak. Socialistické spoločnosti podporovali šírenie materiálov romantickej povahy (viď. rozmach b-filmov ako Angelika, či Vinnetou, či popularita Depeche Mode, ktoré sa stali objektom zberateľskej vášne). Rozvoj romantizmu podnecovala vlastná realita nedostupnosti, resp.  selektívnej dostupnosti konzumnej kultúry; import romantizmu bol kotrolovaný a koordinovaný štátnou mocou (viď. s filmami ako Angelika sa narábalo politicky, keď boli premietané v čase narastajúcich frustrácií, či demonštrácií – napr. počas Sviečkovej demonštrácie v Bratislave, 1988). 
Aj tieto aspekty ovplyvnili celú jednu generáciu, ktorá vyrastala vo východnej Európe 80. rokov intenzívnym životným pocitom nostalgie a potreby pripomínania, či rekonštruovania minulosti; hľadania momentu, ktorý neprišiel (revolúcie, ktorá nevyužila svoju dejinnú šancu vytvoriť nový model spoločnosti?). V Nemecku sa takto popisovaný fenomén nazýva ostalgiou a všeobecne sa zjednodušene vysvetľuje ako nostalgia za stratou istôt. 
Východiskové prostredie slúži ako zdroj informácií a platforma pre výskum, ktorý sa sústreďuje na generačný životný pocit – permanentný pocit straty, či čakania na to, čo sa minulo, neprišlo..; pre ktorý jedným z vysvetľujúcich momentov je import romantizmu a v minulosti zažité modely pracovného a voľného času (ich definície boli podmienené situáciou permanentného pasívneho čakania, bez možnosti výraznejšieho zlepšenia podmienok, atď.).
M. Keratová

Kontakty: 048/4701615, 048/4701625,www.ssgbb.sk